Когато се роди момчето,
като всички спартанци, той бе огледан.
Ако бе дребен или хилав,
болнав или недъгав, щеше да бъде захвърлен.
Откак бе проходил бе каляван в огъня на сражението.
Учеха го да не отстъпва, да не се предава,
до смърт на бойното поле в услуга на Спарта.
Това бе най-голямата слава, която можеше да постигне.
На 7 години, по традиция в Спарта,
той бе отнет от майка му и потопен в свят на насилие.
Плод на 300 години спартанско военно общество
подчинено на създаването на най-добрите бойци в света.
Спартанското обучение
принуждава момчето да се бие,
да гладува, кара го да краде,
и ако е необходимо,
да убива.
С прът наказваха момчето,
учеха го да не показва болка или милост.
Подложен на изпитание, захвърлен сред дивото,
оставен да мери сили и воля с яроста на природата.
Това беше изпитанието му,
неговото време сред дивото.
Щеше или да се завърне като истински спартанец
или нямаше да се завърне.
Вълкът дебне момчето,
с нокти от черно желязо,
с козина като черната нощ,
с очи пламтящи в червено като скъпоценни камъни от ада.
Огромният вълк души,
наслаждава се на мириса на предстоящото пиршество.
Не го обвзема страх,
а изострено обоняние,
студеният въздух в дробовете му,
накланящи се от вятъра дървета.
Ръцете му не трепват,
а движенията му
са съвършенни.
И така момчето, оставено на произвол,
се завръща да предвожда Спарта
като цар, нашият цар Леонид!
Изминаха повече от 30 години от ноща с вълка и зимния студ
и сега, както и тогава, се приближава звяр,
търпелив и самоуверен,
наслаждава се на предстоящото пиршество.
Но този звяр е от мъже и коне, мечове и копия.
Безбройна армия от роби, отвъд всякакви представи,
готова да погълне малка Гърция,
да стъпче надеждата на света за разум и справедливост.
Приближава звяр
и самият цар Леонид го предизвика.
Колкото повече се потиш тук,
толкова по-малко ще се потиш по време на битка.
Баща ми ме научи,
че срахът е винаги налице,
но ако го приемеш,
ще бъдеш по-силен.
Царице, персийски пратеник очаква Леонид.
В края на краищата
истинската сила на спартанеца
идва от боеца до него.
Отдай му уважение и чест
и той ще ти отвърне със същото.
Но първо
се бий с разум.
И след това със сърце.
Какво има?
Персийски пратеник те очаква.
Не забравяй днешния урок.
Уважение и чест. - Уважение и чест.
Съветник Терон,
най-сетне има полза от теб.
Царю и царице мои, аз просто забавлявах госта ви.
Несъмнено.
Преди да проговориш, персиецо,
знай че в Спарта всеки, дори и пратеник на цар,
носи отговорност за думите на гласа си.
А сега,
какво послание носиш?
Земя и вода.
Дошъл си чак от Персия за земя и вода?
Не бъди свенлив или глупав, персиецо.
Не можеш да си го позволиш в Спарта.
Защо тази жена говори сред мъже?
Защото само спартанските жени раждат истински мъже.
Нека се разходим.
Да охладим езиците си.
Ако цениш живота си повече от гибелта си,
слушай внимателно Леониде.
Ксеркс забладява и управлява всичко, което зърнат очите му.
Предвожда армия, толкова огромна, че разтърсва земята под себе си,
Толкова необятна, че пресушава реки.
Ксеркс единствено изисква следното:
малко дарение на земя и вода,
жест за подчинението на Спарта пред волята на Ксеркс.
Подчинение.
Имаме малък проблем.
Според мълвата, атиняните вече са ви отказали.
А щом тези философи и любители на момчета
са имали смелоста... - Трябва да сме дипломатични.
А спартанците
си имат репутацията.
Подбери думите си внимателно, Леониде.
Може да са последните ти като цар.
Земя и вода.
Луд човек.
Ти си луд човек.
Земя и вода.
Ще намериш достатъчно и от двете там долу.
Никой, персиец или грък, не заплашва пратеник.
Ти носиш короните и главите на покорени царе в моя град.
Обиждаш царицата ми и заплашваш народа ми с робство и смърт.
Добре съм подбрал думите си, персиецо,
но и ти трябваше да направиш същото.
Това е богохулство.
Това е лудост!
Лудост?
Това е Спарта!
Добре дошъл, Леониде.
Очаквахме те.
Ефорите,
жреци на старите богове.
Разплодени свине.
По-скоро твари отколкото хора.
Твари, които дори Леонид трябва да подкупи
и умолява.
Спартански цар не отива на война без тяхната благословия.
Персийците твърдят, че армиите им наброяват милиони.
Надявам се да преувеличават.
Но безснорно това е най-голямата армия, която светът е виждал.
Преди да чуем плана ти,
какво предлагаш в замяна?
Ще използваме ненадминатите ни бойни умения
и територията на самата Гърция за да ги унищожим.
Ще отидем на север към брега, където аз ще...
Сега е август, Леониде.
Наближава пълнолуние.
Свещен старинен празник.
Спарта не води война по време на Карнея.
Спарта ще гори!
Мъжете ще загинат в бой, а жените и децата ни ще бъдат роби или по-лошо!
Ще блокираме персийското крайбрежно настъпление
като построим отново Голямата Стена и оттам ги избутаме в прохода,
който наричаме Горещите Порти.
В този тесен процеп,
броят им няма да е от значение.
Вълна след вълна на персийски атаки ще се сблъска със спартански щитове.
Загубите на Ксеркс ще са толкова големи, хората му толкова обезсърчени,
че няма да има друг избор освен да се откаже от военния си поход.
Трябва да се посъветваме с Оракула.
Довери се на боговете, Леониде.
Предпочитам да се доверите на разума си.
Твоето богохулство ни струваше вече достатъчно.
Не влошавай нещата.
Ще се посъветваме с Оракула.
Болнави стари мистици.
Безполезни останки от времето преди издигането на Спарта от мрака.
Останки на безсмислена традиция.
Традиция, на която дори Леонид не може да не се подчини,
защото трябва да уважава думите на ефорите.
Такъв е Законът.
И никой спартанец,
поданик или гражданин,
мъж или жена, роб или цар,
не е над Закона.
Ефорите избират само най-красивите спартански момичета за оракули.
Красотата им е тяхното проклятие.
Защото старите клетници имат човешки нужди
и души черни като ада.
Молете се на ветровете.
Спарта ще падне.
Цяла Гърция ще падне.
Не се доверявайте на хората.
Почитайте боговете.
Почитайте Карнея.
Пътят надолу е по-труден.
Високомерни разплодени свине.
Безполезни, прокажени, гнили
и продажни.
Вече се ползвате с благосклонноста на Бога-цар,
мъдри и свещени хора. - Да.
И докато Спарта гори, вие ще се къпете в злато.
Нови оракули ще ви бъдат доставяни ежедневно
от всички краища на империята.
Устните ти могат да довършат това, което пръстите ти са започнали.
И желанието ли ти отне Оракула?
Необходимо е повече от пияно момиче, за да отнеме желанието ми към теб.
Защо тогава тази сдържаност?
Защото изглежда,
че всички ние, роби или пленници на поучаващи старци,
сме обречени на гибел от думите на един Оракул.
И затова царят ми не спи и е прогонен от леглото си?
Само думите на една жена трябва да имат влияние върху съпруга ми.
Моите.
Какво трябва да направи един цар за да спаси света си,
когато законите, които се е заклел да защитава го карат да не прави нищо?
Не става въпрос за това какво един спартанец трябва да направи,
нито пък съпруг или цар.
Вместо това, любов моя, задай си следния въпрос.
Какво трябва да направи един свободен човек?
Това ли са всички? - Както заповяда.
300.
Всички имат синове, които да продължат рода им.
С теб сме, господарю!
За Спарта!
За свободата! До смърт!
Той е твой син.
Прекалено млад е за да е усетил топлината на жена.
Имам други, но Астинос не е по-малко храбър и готов.
Нито по-млад от нас, когато ти за пръв път застана до мен в битка.
Ти си добър приятел,
но няма по-добър капитан от теб.
Царю мой!
Царю мой, Оракулът проговори.
Ефорите също. Не трябва да има поход.
Такъв е Законът, господарю.
Спартанската армия не трябва да воюва.
Няма да воюва.
Не съм дал такива заповеди.
Тук съм за да се разходя.
Да се поразтъпча.
Тези
300 мъже са личните ми телохранители.
Армията ни ще остане в Спарта.
А ти къде отиваш?
Още не съм решил,
но след като питаш,
сигурно ще тръгна на север.
Към Горещите Порти?
Тръгваме!
Какво да правим?
Какво можем да направим?
Какво можеш ти да направиш?
Спарта
ще се нуждае от синове.
Спартанецо!
Да, любов моя?
Върни се с щита си
или на него.
Да, любов моя.
Сбогом, любов моя.
Не го казва.
Няма място за нежност.
Не и в Спарта.
Няма място за слабост.
Само твърдите и силни могат да се нарекат спартанци.
Само твърдите.
Само силните.
На поход сме.
За земите ни,
за семействата ни, за свободата ни!
На поход сме.
Даксос!
Каква приятна изненада.
Тази сутрин е пълна с изненади.
Излъгаха ни. - Само шепа хора са.
Това вече е изненада. - Тишина!
Това не е армия.
Чухме, че Спарта е тръгнала по пътя на войната.
Искахме да се присъединим.
Ако търсите кръвопролитие,
сте добре дошли.
Довел си само шепа войници срещу армиите на Ксеркс?
Очаквах броят на спартанците да е не по-малък от нашия.
Така ли?
Ти там.
Каква е професията ти?
Аз съм гранчар, господарю.
А ти, аркадецо?
Каква е твоята професия?
Скулптур, господарю.
Скулптур.
А ти?
Ковач.
Спартанци!
Каква е професията ви?
Виждаш ли стари приятелю?
Довел съм повече войници от теб.
Тази нощ няма покой.
Не и за царя.
От 40 години
е бил на път към тази среща със съдбата.
Към този сблъсък на щит и копие, на меч и кокал, плът и кръв.
Единствено съжалява,
че има толкова малко да пожертва.
Следят ни.
Следва ни от Спарта насам.
Царю!
Погледни!
Какво се е случило тук?
Къде са хората?
Персийците.
Били са около 20.
Разузнавателен отряд.
Това отпечатъци от стъпки ли са?
Зад нас!
Дете е.
Сега е тихо.
Те...
Те дойдоха с част от мрака.
С нокти и зъби ги хванаха.
Всички до един,
освен мен.
Селяните!
Открих ги.
Нямат ли боговете милост?
Обречени сме.
Замълчи.
Детето говори за персийски призраци
от старинни времена.
Те са ловци на човешки души.
Не могат да бъдат убити или победени.
Не и този мрак.
Не и тези безсмъртни.
Безсмъртни.
Ще подложим прозвището им на изпитание.
Навлизаме през Горещите Порти.
Навлизаме през този тесен процеп,
където броят на персийците е без значение.
Спартанци, граждани-войници, освободени роби,
храбри гърци до един.
Братя, бащи, синове.
На поход сме.
За чест, за дълг, за слава! На поход сме.
Вижте!
Персийци!
Пристъпваме в устата на ада.
Ще видият тези кучета без майки как Гърция ще ги посрещне.
Ела.
Така е.
Изглежда, че наистина ще вали.
Зевс пробожда небето с мълнии,
обгражда персийските кораби с ураганни ветрове.
Великолепно!
Само един сред нас запазва спартанската си студенина.
Само той.
Само нашият цар.
Царице?
Царице, дворът ще е по-подходящ за омъжена жена.
Клюки и етикет са последното нещо за което мисля в момента.
Защо е тази потайност?
На кого да се доверя отвъд стените на дома си?
Дори и тук Терон има очи и уши, които ще всеят съмнение и страх.
Говориш сякаш цяла Спарта заговорничи срещу теб.
Иска ми се да е само срещу мен.
Много членове на Съвета
биха гласували да изпратим всички сили в подкрепа на Леонид,
но ти трябва да спечелиш благоразположението им.
Погрижи се да говоря пред Съвета.
Щом искат благоразумие, ще им дам кавото искат.
Какво царице?
Свободата не е без цена.
Тя идва с цената на най-голямата загуба.
Цената на кръвта.
Ще направя всичко по силите ми да събера Съвета.
Залата ще бъде изпълнена с твоя глас.
Задължена съм ти. - Не.
Леонид е мой цар,
колкото и твой.
Видях как корабите се разбиват в скалите.
Как е възможно?
Видяхме само част от чудовищната армия на Ксеркс.
Как да победим?
Защо се усмихваш?
Аркадецо,
бих се безброй пъти
без да срещна противник, който да ми предложи прекрасна смърт.
Мога само да се надявам,
че сред тази армия от цял свят ще има някой,
който да успее.
Движете се!
С наведени глави.
Движете се!
Напред казах!
Спрете тук!
Кой командва тук?
Аз съм пратеникът
на владетеля на целия свят,
богът на боговете,
царят на царете
и като такъв изисквам някой да ми покаже командира ви.
Слушайте,
наистина ли мислите, че вашия Зевс ни плаши?
Тези планини са пълни с наши разузнавачи.
Наистина ли мислите, че жалката ви стена
няма да се срине като купчина изсъхнали листа пред облика на...
Прадедите ни са строили тази стена
със старинни камъни от недрата на самата Гърция
и с малко спартанска помощ
персийските ви разузнавачи послужиха за мазилка.
Ще платите за варварщината си.
Ръката ми!
Вече не е твоя.
Върви и кажи на Ксеркс, че срещу него има свободни мъже,
а не роби.
Побързай преди да реша да направя стената ни малко по-голяма.
Не.
Не сте роби.
Жените ви ще бъдат роби.
Синовете ви, дъщерите ви, старците ви ще бъдат роби,
но не и вие.
До средата на този ден
ще сте мъртви.
1000 нации на Персийската империя ще се спуснат над вас.
Стрелите ни ще засенчат слънцето.
Тогава ще се бием на сянка.
Стената е здрава.
Ще свърши работа за да ги отклони през Горещите Порти.
Хората ни откриха ли друг път към тила ни?
Не, господарю.
Има такъв път, царю.
Отвъд западния хребет.
Стара овчарска пътека.
Така персийците могат да ни заобиколят.
Нито крачка повече,
чудовище!
Мъдри царю,
покорно моля за среща.
Ще одера кожата ти на място. - Не съм дал такава заповед.
Прости на капитана.
Той е добър войник,
но няма изискани обноски.
Няма нищо за прощаване, храбри царю.
Знам как изглеждам. - Носиш цвета на спартанец.
Така е. Аз съм Ефиалт.
Родом от Спарта.
Любовта на майка ми накара родителите ми да напуснат Спарта
за да не бъда отхвърлен.
Носиш щит
и броня.
На баща ми.
Умолявам те, храбри царю,
да ми разрешиш да възвърна честта на баща ми,
служейки ти в битка.
Баща ми ме обучи как да не чувствам страх,
как да направя копието, щита и меча част от тялото си
също както туптящото ми сърце.
Ще използвам бронята на баща ми, благородни царю,
служейки ти в битката.
Добър замах.
Ще убия много персийци.
Вдигни си щита.
Господарю?
Вдигни щита си възможно най-високо.
Баща ти е трябвало да ти разкаже за тактика на фалангата ни.
Бием се
като едно непреодолимо цяло.
Това е източникът на силата ни.
Всеки спартанец пази човекът от лявата му страна
от крак до врат с щита си.
Една единствена слаба точка
и фалангата се пропуква.
От крак до врат, Ефиалт.
Съжалявам, приятелю.
Не от всеки става войник. - Но аз...
Ако искаш да помогнеш, отнасяй труповете от бойното поле
и носи вода на ранените.
Но за самата битка
не мога да те използвам.
Майко, татко, сгрешили сте!
И ти грешиш,
Леониде!
Грешиш!
Изпрати гърците на овчарския път.
Моли се на боговете никой да не каже на персийците.
Земетресение.
Не, капитане.
Бойни формации.
Тук ще ги спрем!
Тук ще се бием!
Тук те ще умрат!
Горе щитовете, момчета!
Помнете този ден мъже,
защото ще е ваш завинаги.
Спартанци!
Хвърлете оръжията си!
Персийци!
Елате да ги вземете!
Задръж!
Дайте им едно нещо,
но им отнемете
всичко!
Спокойно!
Натисни!
Само толкова ли можете?
Натисни!
Сега!
Натисни!
Без пленници!
Без милост!
Изглеждат жадни.
Да им дадем нещо за пиене.
Към пропастта!
Стой!
Добро начало.
Прикрий се!
Персийски страхливци.
На какво се смееш?
Трябваше ли да го казваш?
Какво?
Че ще се бием на сянка.
Прегрупирай се!
Днес спартанец няма да умре!
Спокойно, сине.
Правим това, за което сме обучени,
за което сме закърмени,
за което сме родени.
Без пленници,
без милост.
Добро начало.
Страхувах се, че може да не дойдеш.
Извинявай, синът ми...
Прави това, което правиш най-добре.
Не се извинявай.
Синът ти започва обучението си догодина.
Винаги е трудно за една спартанска майка.
Да, ще е трудно,
но и необходимо.
Ще говориш пред Съвета след два дни.
На съпругът ми не му остават два дни.
Приеми ги като подарък.
Не е тайна.
Терон желае твоята власт.
Трябва да заглушиш неговия глас,
да го привлечеш на своя страна
и ще имаш своята победа.
Благодаря ти.
Ти си мъдър и добър.
Ето къде е майка ти.
Трябва по-добре да го наглеждаш, ако искаш eдин ден да е цар.
Ще е жалко, ако нещо му се случи.
Или на прекрасната му майка.
Гръцките ни другари
те умоляват за битка с персийците.
Добре.
Ще се намери нещо и за тях.
Кажи на Даксос, че искам него и 20 от най-добрите му хора,
трезви и готови за следващото нападение.
Идват.
Поеми си въздух, Стелиос.
Да, господарю.
Приближават персийци.
Малък контингент.
Прекалено малък за нападение.
Капитане,
ти командваш.
Но... - Спокойно, стари приятелю.
Ако ме убият, цяла Спарта ще се вдигне на война.
Моли се, да са толкова глупави.
Моли се,
да имаме такъв късмет.
Освен това,
няма причина да бъдем нелюбезни.
Има ли?
Никаква, господарю.